Jag blev född för länge se'n på ett tåg,npå en evig resa såvitt jag sågni vår gamla svartvita färgtevensom skymde fönstret i vår kupé.nnJag blev född mellan spegeln och grammofonnom ni undrar var jag kommer ifrån,nom ni undrar vart jag är på väg...nnSå du vill se vår slutstation, vårt mål.nEn del målar himlar,nandra kalla hål.nOch han säger:namen, nämen skål.nHan får nog hoppa av i farten ändå.nnOch jag drömde stora drömmar och smånoch jag drömde alla med socker på,nom Alice i underkläder som lågni Ellos postorderkatalog. nnOch emellanåt fick jag lära mej gånoch läsanoch skrivanoch titta pånoch drömma drömmar när ingen ser på,noch drömma drömmar när ingen ser på.nMen jag måste berätta en sak som jag sågnnär jag drömde en nattnnär jag satt och sovnoch jag tittade ner ifrån där jag lågnoch såg livetnoch livet såg ut som ett tåg. nnEtt tåg där dom lata och kloka funderar i körnöver vart dom skall åkanoch över vem som kör.nOch nå'n annan klär ut sej till konduktörnhan rör inte en min om lokförar'n dör,nsäljer hemgjorda pappersbiljetter för guld,nalla vill ha en egen för säkerhets skull.nAlla tror dom hamnar i hemma hamn,nalla tror att det väntar en vänlig famn.nMen bredvid var det svart som mitt på ett hav,nvems tur det än var att hoppa av. nnSå du vill se vår slutstation, vårt målnEn del målar himlar andra kalla hålnÅ han säger amen, nämen, skål!nHan får nog hoppa av i farten ändå